Tekstityksen päiväys: 07.11.2006 Versionumero: 1.2
Suomennos: _blaah, Digital, Newton, jali, lotsa, Annica
Oikoluku: Digital
UTELIAS VILI
Kuka on sanomaan, mikä on mahdotonta?
He unohtivat, että maailma jatkaa pyörimistään.
Ja joka ikinen päivä -
voin tuntea muutoksen kaikessa.
Kun pinta hajoaa, heijastukset haihtuvat, -
mutta joskus ne säilyvät samana.
Kun mielikuvitukseni lentää, -
mikään ei voi pysäyttää uteliaisuuttani.
Haluan kääntää koko tämän jutun ylösalaisin.
Löydän asioita, joita sanotaan löytämättömiksi.
Jaan tämän rakkauden. Löydän jokaisen, -
laulamme ja tanssimme luontoäidin lauluja.
En halua tämän tunteen kaikkoavan.
Kuka on sanomaan, etten voi tehdä kaikkea?
Voin yrittää. Kun pyörin mukana, alan löytää.
Asiat eivät ole aina sitä miltä näyttävät.
Haluan kääntää koko tämän jutun ylösalaisin.
Löydän asioita, joita sanotaan löytämättömiksi.
Jaan tämän rakkauden. Löydän jokaisen, -
laulamme ja tanssimme luontoäidin lauluja.
Tämä maailma jatkaa pyörimistään. Ja ei ole aikaa hukattavana.
Kaikki jatkaa pyörimistään, ympäri ja ympäri, -
ylösalaisin. Kuka on sanomaan mikä on mahdotonta ja mitä ei voi löytää?
En halua tämän tunteen kaikkoavan.
Ole kiltti ja älä mene pois.
Onko tämän tarkoitus olla näin?
Kuten olin sanomassa, elämä oli jatkuvaa selviytymistaistelua.
Alkuasukkailla ei ollut aikaa nauttia, -
koska jokaisen nurkan takana vaani vaara.
- Hyvin menee. - Tuo oli hyvä.
Vasta, kun ihminen oivalsi -
ottamaan rennosti ja nauttimaan elämästä.
Miksi kävi niin? Mikä teki Oggin ja Groggin elämästä niin paljon parempaa?
- Videopelit? - Ei. - Internet? - Ei.
- Rakettikelkka? - Suklaavuori. - Tähtitarrat? - Ei.
- Kuulkaa, se ei ollut oikea kysymys. - Pähkinävoi?
Aivan oikein. Tuli.
Katsokaa sitä. Vaikuttavaa, eikö totta?
Neiti Maikki, miksi meidän täytyy tulla tänne tylsään museoon joka viikko?
Ei tämä ole tylsää. Se on todella mielenkiintoista.
- Tästä syntyi lämpimät ateriat. Lopulta tuli mikroaallot. - Kolme, kaksi, yksi.
- Voi ei! - Kuumaa, tulikuumaa.
Missä olinkaan?
- Hei, onko tuo oikea keihäs? - Voidaanko me leikkiä sillä?
Lapset, museo ei ole leikkipaikka. Museossa me tutkimme.
- Tämä on syvältä. Mitä muuta voimme tehdä? - Niin, tämä on tylsää. - Lapset, olkaa siivosti.
- Lounasaika! - Lounasaika? Kello on vasta 9 aamulla.
Muodostakaa parit ja pysykää parienne kanssa.
Jokaisella on pari, jotta voivat pitää silmällä toisiaan.
- Jokainenhan tarvitsee parin? - Aivan. En ymmärrä.
- Keuhkokala! - Anteeksi? - Ensi torstaina aion kertoa luokallenne keuhkokaloista, -
jotka ovat lähimpiä sukulaisia nelijalkaisille.
- Se on mahtavaa. - Odotan kuulevani siitä.
Odotan innolla torstain luentojasi.
- Toivoin tämän päivän olevan torstai. Tiedän, että tänään torstai. - Älä murehdi.
- Tarkoitin, että kun ei ole, niin toivon sen olevan. - Pikkujuttu.
Tässä. Minun pitäisi mennä ottamaan kiinni keuhkokaloja. Tarkoitan siis luokkaa.
- Hyvin tehty, Maggie. Hyvin tehty. - Nähdään ensiviikolla, neiti Maikki.
Kuinka noloa.
- Herra Mulperi. - Kävele kanssani, Ted.
Pelkäänpä, että Ogg ja Grogg sekä kaikki ystävämme täällä, -
eivät tuo yleisöä niin kuin ennen vanhaan.
- Mitä tarkoitat? - Se särkee sydäntäni, mutta minun täytyy myydä museo. Olemme vararikossa.
Vararikossa? Herra Mulperi, museota ei voi sulkea!
Ei ole muuta vaihtoehtoa, Ted. Museon suosio on hiipunut.
- Kukaan ei osta enää mitään lahjapuodista. - Eikö edes pimeässä hohtavia tähtitarroja?
Ei edes niitä.
Minä rakastan niitä. Varsinkin linnunrataa... Odota!
- Mitä museolle tapahtuu? - Olen iloinen, että kysyit. - Juniori?
Se puretaan ja siitä tehdään parkkipaikkoja, -
tuntitaksalla ja ei päivärajoituksia.
Maailma ei kaipaa lisää parkkipaikkoja.
Maailma tarvitsee paikan, jossa lasten aivot voivat kehittyä.
Aivan. Ajattelinkin, että -
he voivat harjoittaa niitä laskemalla tyhjiä parkkipaikkoja uudella parkkipaikalla.
- Eikö se olekin hauskaa? - Hän ei ole tosissaan, eihän?
- On aika, isä. Emme tule saamaan parempaa tarjousta. - Tiedän, tiedän.
Odota. Entä jos tekisimme jotain?
Entä jos meillä olisi uusi mahtava esitys?
Kuule Ted, sinun pitäisi olla huolissasi mahtavasta uudesta työstä.
- Odota, Juniori. - Mutta minä vain yritin... Mahtavaa.
Ted, jos sinulla on idea, nyt on aika kertoa. Mikä esitys?
- Aivan, mikä esitys? - Se on...
Kuuluisa ja...
- Ja harvinainen, totta kai... Uskomaton... - Kerro nyt.
- Kakista ulos. - Älä ujostele, Ted. Antaa tulla.
- Entäs Zagawan kadonnut temppeli? - Voi hyvä tavaton.
Anteeksi. "Kadonnut..." Putosin kärryiltä.
Se on muinainen patsas. Parikymmentä tonnia graniittia, -
jota on veistänyt tuhat käsityö- miestä yli sadan vuoden ajan.
Minulla oli kaikki kartat valmiina. Olin valmis lähtemään Afrikkaan kunnes jotakin tapahtui.
- Unohdin sen. - Olisiko ollut ainoan poikasi syntymä? Ja se olen minä.
Aivan, sitten aloitin toisen seikkailun, Juniorin kasvatuksen.
Nyt kun se on suoritettu, voit viimeinkin lopettaa sen, minkä olet aloittanut.
- Joka tuokin kotiin.. - Aivan! Zagawan kadonnut temppeli.
- Laitat tämän museon kartalle. - Tarvitsen kymmenen hengen tiimin. - Vähintäänkin kymmenen.
- Neljän päivän patikointi viidakkoon. - Mene, tyttö.
- Tarkoitin, sir. - Kuljemme läpi tiheän viidakon läpi 12 tuntia päivässä.
Varokaa. Tässä tulee Mulperin Express!
- Aivan! - Seuraava pysäkki, arkeologian kunnia ja menestys!
Aion löytää Zagawan kadonneen temppelin!
- Vähän apua tänne. - Varo vähän!
Unohdin jotakin. Olen todella, todella vanha.
Voinko saada Mulperin Expressin tulemaan järkiinsä, -
ja allekirjoittamaan tämän. Nimikirjaimet tuohon. Ei siihen.
Odota! Voisin varmaan lähteä. Sanoinko minä niin? En voi tehdä sitä.
En käytä edes bussia. Ehkä he eivät kuulleet minua.
- Anteeksi, sir. Mitä olitte sanomassa? - Erinomainen idea, Ted.
- Hän kuuli minua. - Hän? Sinun täytyy pelleillä. Ted ei ole tutkimusmatkailija.
- Tuossa on järkeä. - Pötyä.
Kartoillani ja muistiinpanoillani, kuusivuotiaskin voi löytää temppelin.
- Kiitos, luulisin. - Tule. Valmistellaan sinut suureen seikkailuun.
Ted, muistiinpanot eivät vie sinua patsaan luo.
- Eikö? - Ei, sinun täytyy käyttää vaistojasi.
- Siitä puheenollen, sir. Minulla ei ole niitä. - Älä ole hupsu. Siitä tulee hauskaa.
Anteeksi, Ted. Mutta tämän lähemmäksi et koskaan pääse -
rakasta kadonnutta Zagawah-temppeliä.
Miksi isäni pitää sinusta enemmän? Ei ole reilua. Minulla on ponihäntä.
Ted, idea on näyttää tietäväsi mitä teet.
- Missä ovi on? - Keltainen? Kuusi tusinaa keltaisia asuja?
Toni, oletko sinä typerys? Emme voi myydä näitä.
Minäkö typerys? Unohda.
Pomo käski siirtää niitä. Ja silloin siirrämme niitä.
Aivan, mutta minkälaiset taliaivot ostaisi näitä?
Anteeksi? Etsin asustetta ammattimaiselle tutkimusmatkalle viidakkoon.
Tästä se lähtee. Hyvää päivää, kaveri.
Saavuit oikeaan paikkaan. Eikö vain, Nigel?
Näin on, Steve-O. Viimeinkin oikea seikkailija.
- Tykkäätkö keltaisesta väristä? - Keltaisesta?
Niin, oletko tyhmä? Keltainen on uusi väri.
- Kaveri. - Todellako? Selvä.
Sinun täytynee pelleillä. Katso tuota asustetta.
Hei, kuka olet, kuusijalkainen banaani?
"Uusi väri." Kiitos! Kiitos todella paljon!
Näytän idiootilta.
Edu. Älä välitä muista, mutta olemme täysin eksyksissä.
Sir, kirjasi on ylösalaisin.
- Hyvin huomattu. Jatkakaa. - Kiitos, sir.
Mikä se on? Tuo on mielenkiintoinen.
Katso tuota. Upea.
Katso tuota väriä. Edu, näetkö tämän?
- Kyllä, se on... - Jännittävää! Olemme niin lähellä.
Edu. Ted herra. Tässä lukee "Zagawa", joka tarkoittaa valaistumista.
- Tiedän, sir. Asun täällä. - Ai niin.
Tiesitkö, että se patsas jota etsimme on jättiläisapina?
Tiedän, sir. Asun täällä. Oikein taas.
- Sarvikuono. - Väistäkää, miehet.
Tämä on lamautinase. Aion tainnuttaa sinut.
- Ei tämä ole sarvikuono. Se on... - Hyvin ammuttu, Ted herra.
Pidetään lounastaukoa -
seuraavat neljä tai kuusi tuntia, -
tai pidempään, riippuen siitä miten paljon hän painaa.
Minun pitäisi varmaankin tehdä voileipä Edulle.
Hänellä on varmasti kiljuva nälkä ja potee päänsärkyä herätessään.
Tämä on todella hyvää.
Apina. Hei, pieni kaveri.
Voisinko saada hattuni, ole kiltti? Tarvitsisin hattuani.
Aurinko on kuuma, ja minulle tulee pisamia. Ei edes tavallisia pisamia, vaan ihottumaa.
Joten saisinko hattuni?
Juuri sen.
Onko siellä ketään?
Kukkuluuruu.
Katsos tuota. Apina, joka pitää piilosilla leikkimisestä.
Tämä oli hauskaa, pieni ystäväiseni. Mutta olen pahoillani, minun täytyy mennä.
Olisikohan Edu jo jalkeilla?
Tule takaisin.
Voit juosta, mutta et voi piiloutua. Saan sinut kiinni. Olen pysäyttämätön.
Aivan niin. Voin juosta koko illan.
Kaiket päivät ja yöt. Mikään ei voi pysäyttää...
Kramppi! Kramppi voi pysäyttää minut. Miksi nyt? Todella paha kramppi.
Mitä?
Minulla on idea.
Tehdään vaihtokauppa. Voileipä hatusta.
Kolmannella. Yksi, kaksi, kolme!
Emme oikein edisty tässä.
Selvän teki.
Kyllä vain.
191, 192, 193, 194.
Ei nyt, apina. 196, 197, 198, 199, 200.
"Etsi kahta mufutipensasta, ja löydät X-kirjaimen."
- Tuolla on mufutipensas, sir. - Hyvin huomattu, Edu.
Tässä, pitele sitä.
Siellä se on. Se on upea. Se on todella näyttävä.
Se on... Poissa?
- Mitä? Tämä ei voi olla se. - Löysitkö sen, sir?
Sen piti olla jättimäinen. Mutta se ei ole sellainen.
Tuo on jättimäisen vastakohta. Tarvitsen suuren apinan.
Kuka tiesi sen oikeaa kokoa?
Odota. Tämä näyttää muinaiselta Swatabilta.
"Käännä katseesi valoon ja -
mene pimeydestä valoon." Se on johtolanka.
"Käännä katseesi valoon." Selvä, katson suoraan aurinkoon.
Se on todella kirkas. Se alkaa pistelemään. En narraa sinua.
Nyt se alkaa polttamaan... Poltin sarveiskalvoni. Voi ei, olen sokea.
Vettä, vähän nestemäistä virvoitusta, kiitos.
Siinähän se on. Kylläpä helpotti. Kiitos, Edu.
- Selvä, miehet. Pakataan kamat. - Odottelen täällä, kunnes näköni palaa.
Matkustin kymmeniä tuhansia kilometrejä paperipainon vuoksi?
Mitä kerron herra Mulperille?
Mulperi? Onpas vahva kenttä.
Ted, se olen minä. Oletko löytänyt sitä vielä?
- Olen, katson sitä juuri nyt. - Sepä hienoa. Onko se jättiläismäinen?
Apinan mittasuhteissa on ongelma, sir. Lähetän sinulle kuvan, jotta voit katsoa itse.
- En malta odottaa. - Näetkö sen?
- Näen. - Itketkö sinä, sir?
- Sen piti olla 12 metriä korkea. - Selitän kaiken, kun palaan.
Ei tarvitse. Näen sen täältä.
En voi uskoa sitä. Näetkö tuota, Junior?
Se on jopa suurempi kuin koskaan kuvittelin!
Se on mahdotonta. En voi uskoa, että hän...
Olemme pelastettu.
Herra Ted, on aika lähteä.
Tiedätkö mitä? Pidä hattu.
Älä näytä surulliselta. Se on uusi väri. Ihan totta. Hyvästi.
- Edu, en löydä turvavyötä. Haittaako se? - Ei minua.
- Edu, hiljentäisit hieman. - Rentoudu.
Haluan olla siellä, missä juoruillaan.
Eilistä iltaa kun aurinko laski, -
ja kaikki puut tanssivat.
Ja lämmin tuuli puhaltaa niin kuin ennenkin.
Ja ongelma jonka löysin se löytää minut.
Aloitan etsimään ja se alkaa unelmasta.
Ja tunne jonka saan, kun etsin ja näen.
Maailma on palapeli. Löydä kaikki palaset -
ja kerää ne yhteen. Sitten kokoat sen.
Seuraan sitä ainiaan.
Ehkä vesi alapuolellamme antaa lahjan taivaalle.
Ja pilvet antavat sen takaisin, joka kerta, kun ne itkevät.
Tekee nurmesta vehreää varpaitteni alla.
Ja jos aurinko tulee esiin. Aion piirtää ku- van kaikista väreistä, joista olen uneksinut.
Herra Mulperi, haluaisin sanoa puolustukseni tuohon...
Kun lähdemme tietylle seikkailulle elämässämme...
Joskus asiat eivät mene suunnitelmien mukaan.
Olen erittäin pahoillani. Ehkä voisin työskennellä tässä laivassa -
kansimiehenä tai kokkina.
Olen niin iloinen ylennyksestäni.
Polveni! Nyt napsahti otsaan!
Polvi-otsa yhdistelmä.
Sinne meni kuivapaahdetut hunajapähkinäni.
Ja nyt oli taas pään vuoro.
- Sehän on apina hatun kanssa. - Minä merkitsen sen sekalaisiin tavaroihin.
Minä vain katselen ihmisiä -
ja he katsovat meitä takaisin.
- Mihin olet menossa, keltuainen? - Mulperin museoon, kiitos.
Annan sinulle ylimääräiset 10 dollaria, jos et kutsu minua enää keltuaiseksi.
Asia selvä, päivänsäde.
Ei ole syytä pysähtyä.
Sitä kukaan ei ole minulta pyytänyt -
Joten jatkan ihmisten katsomista.
Seuraa minua nyt, niin löydän takaisin luoksesi.
Hyvänen aika sentään, taksissa ei kiljuta.
Olemme juuri niin yksinäisiä, kuin haluamme.
Juuri niin yksinäisiä, kuin haluamme.
Hetkinen! Mitä tuossa oikein lukee?
"Zagawanan kadonnut temppeli"? "Jättimäinen"?
Tuo ei voi olla totta. "Temppeli on 12 metriä korkea"?
Tiedän. Se on valtava.
En malta odottaa, että näen sen. Otan koko perheen mukaani.
Toivon, että saat penkit eturivistä.
Pennut!
Varokaa kynsiä. Varokaa niitä.
Olen nähnyt kaiken tässä kaupungissa. Katsos, apina. Nähty jo.
Olen juuri niin yksinäinen, kuin haluan olla.
Olemme juuri niin yksinäisiä, kuin haluamme.
- Rakennustyömaa. Olipa tuuri. - Taidan nousta tässä pois. Saan tämän toimimaan.
- Menen vain kotiin, soitan herra Mulperille ja selitän kaiken. - Se tekee 12.50 dollaria.
Anteeksi.
Hyvä on. Minä väistän.
- Varo vähän! - Etkö muka nähnyt minua?
Hei, Iivana. Hyvin sanottu. Pärjäile.
Kotona.
Tarvitsen vain kahden sekunnin hiljaisuuden.
En tarkoittanut sitä kirjaimellisesti.
Hei, herra Mulperi. Tulin juuri kotiin.
Tule tänne. Kaikki toimittajat ovat jo täällä.
Järjestin tämän tiedotustilaisuuden vain sinua varten. Olet päivänsankari.
- Oletko nähnyt jo yllätyksen? - Yllätyksen?
- Katso ulos ikkunasta. - Ikkunasta? - Kyllä, vilkaise ulos.
Tulet pitämään siitä.
Mitä mieltä olet?
Olet sanaton. Tiesin, että pitäisit siitä.
Sinä ansaitset sen. En tiedä, mitä olisin tehnyt ilman sinua.
Pelastit yksin koko museon.
- Herra Mulperi, minun on kerrottava jotain. - Minä kuuntelen.
- Se koskee... - Niin, mitä?
- Hattuni? - Tietenkin. Pidä hattu päässäsi. Pue parasta yllesi ja tule tänne.
Kahta tuollaista hattua ei voi olla olemassa.
Lemmikkieläin?
Lemmikkieläin.
Hattuni? Minun keltainen hattuni?
Ei tämä voi olla sama hattu.
Se on sama hattu. Ja sama apina.
Seurasitko minua Afrikasta asti -
leikkimään piilosta?
Ei.
Ei täälläkään.
Ei.
Ei. Ei.
- Hetkinen. - En halua leikkiä piilosta.
Avatkaa ovi, 17-B. Tiedän, että olette siellä.
- Avatkaa! Iivana ei pidä odottamisesta. - Mitä? Voi ei. Apina.
Missä sinä olet?
- Hei. Iivana. - Haistan lemmikkieläimen.
Lemmikkieläimen? Ei täällä ole lemmikkejä. Se ei ole sallittua.
- Eikö täällä pitänyt olla ei-lemmikkejä sääntö? - Kyllä. - Et voi vain rynnätä tänne.
Ilmeisesti voit.
Lemmikki on lähellä.
- Mitä? - Ei mitään. Harjoittelin vain lemmikin löytämistä.
Apina. Ei. Tule alas.
- Alas. Ei, ei! - Miksi huudat, vaikka olen vieressäsi?
En miksikään.
- Mitä? - Maito on pilaantunut. Älä juo sitä.
Bingo! Siirry, ole hyvä.
Uusi leikki. Piilota ja etsi.
Istu paikoillasi. Kiltti apina.
- Kuulitko sinä jotain? - En.
- Entäs tuon? - En.
- Jos olit kysymässä sitä, niin en kuullut mitään. - Siirry.
Ai tuo? Levitän sen aina valmiiksi auki. Se auttaa, kun minulla on kiire.
Missä on lemmikki? En löydä sitä. Erittäin outoa. Nenäni ei valehtele.
Se oli mukavaa. Tehdään se seuraavaksi sinun asunnossasi.
Neiti Leväperä. Voi ei, se tietää ongelmia. Apina. Herra Apina.
Jos löydän lemmikin, saat häärön.
- Häiriön? - Häädön! - Hyvä tietää.
Voi ei.
Sepä onkin jyrkkä pudotus. Älä katso alas.
Kaikki on hyvin. Kunhan ei tuule.
Voihan tuhat tuulimaista!
Kramppi. Toinen kramppi. Pahus näitä suonenvetoja.
Nämä eivät ole värejä, mitä halusin.
Halusin niiden olevan samanlaisia kuin kaupunginoopperassa.
- Ne ovat samoja värejä. - Ne voivat näyttää siltä, -
mutta laulavatko ne minulle?
Saatte potkut.
- Hän erotti meidät laulamalla. - Silti se sattuu.
Ja nyt minä menen kylpyyn.
No niin kaverit. Päätepysäkki. Kaikki pois kyydistä.
Maalia? Et voi olla tosissasi. Kuka jättää kahdeksan maalipurkkia avonaisena lojumaan?
Tietenkin se meni tuonne.
Voi pojat.
Apina. Tule tänne, apina. Tule.
Kukkuluuruu. Apina!
- Ei, ei. Hiljaa. - Mitä se oli?
Tee itsellesi palvelus ja laita ne kurkut takaisin silmillesi.
Iivana!
Tiesin sen! Jäit kiinni verekseltään lemmikin kanssa!
Kun kerran otit puheeksi, luulen, että sinulla tuhoeläinongelma talossasi.
Etkö suihkuta viidakkoeläimiä vastaan, joka syksy?
Muistan nimenomaan jotain sellaista lukevan vuokrasopimuksessani.
- Päästä irti. Et ole avuksi. - Katsokaa seiniäni!
Ja sinä! Palkkasit apinan maalaamaan asuntosi.
- Kuinka nukut yösi? - Se on sinun apinasi. Mitäs siihen sanot?
Tuo voi olla kuka tahansa keltaisessa asussa...
- Tärkätyllä silkkikauluksella ja mustapilkkuisella solmiolla. - Iivana!
Oli kivaa. Hei sitten!
Anteeksi. Minun vikani.
Hieno asunto. Voinko lainata ikkunaasi? Pitää mennä.
Et asu enää 17-B:ssä. Saat häädön tästä talosta.
- Tehdään yksi asia selväksi. Apina saa häädön, en minä? - Katoa!
Jalka jäi kiinni.
Mitä oikein teen kanssasi?
Tule. Olemme melkein museolla. Ole luonnollinen. Yritä sulautua joukkoon.
Katselemme kaikki ihmisiä. Ja he katsovat meitä takaisin -
kukaan ei kerro, mitä pitää tehdä.
En voi olla rikkomatta jokaista sääntöä.
Ja minä vain katselen ihmisiä.
Se hoitaa minua. Kaikkihan niin tekevät. He ovat hankkimassa pikkuapinoita ja...
- Unohda. - Se on niin söpö.
Olen unohtanut heidät kokonaan. Nopeasti. Tähän suuntaan.
Voi ei.
Mitä he ovat tehneet?
Tämä on naurettavaa. Tuo on ihan kiva.
- Kuinka kauan joudumme vielä odottamaan? - Olkaa kärsivällisiä.
Ted vastaa oikein mielellään kaikkiin kysymyksiin, koskien jättiläispatsasta.
- Puhuin juuri hänen kanssaan. Hän on jo matkalla. - Juostaan.
Nopeasti tänne.
Mitä minä teen? Tämä tietää huonoa.
Hei, apina. Ole hiljaa. Apina, sanoin hiljaa!
Ainakin yritimme. Suuri apinapatsas, niitä nyt tulee ja menee...
- Mutta parkkipaikat ovat ikuisia. - Anteeksi. Voisitko ystävällisesti...
- Katsos kuka on palannut. - Lopettaisitko tuon? Minun täytyy keskittyä.
Ja hän pitää keltaista pukua. Onko hän nyt virallisesti kultapoika?
Laita se alas.
Ongelmia. Niitähän minulla riittää.
- Loistava päivä, Tedilla on ongelmia. - Mitä teen? Mitä voisin tehdä?
Sitä ei pysty salaamaan. Minun täytyy kertoa herra Mulperille totuus.
Pyöristyttävä... Kauhea...
- Musertavasti murskaava totuus! - Musertavasti murskaava?
Hänen jättimäinen patsaansa näyttää muropaketista saadulta lelulta.
- Sen on täytynyt olla suuri muropaketti, tai... - Se on vain seitsemän sentin mittainen.
Tämä on loistavaa! Erinomainen päivä parkkipaikoille.
Vartaloni. Katsopas vain, dollari.
Kyllä, se pyörii. Hauskaa, eikö?
- Siinähän sinä olet. Mikä juttu tuo on? - Voin selittää.
Toivoisinkin, koska tuossa on keltaista hieman liikaa yhdelle miehelle.
Asia on näin... Luulin, että olet värisokea.
Näen kyllä tuon. Ennen kuin unohdan, tässä on lasku palveluksistani.
2 000 dollaria? Mistä hyvästä?
Zagawan kadonneen temppelin näyttelylavaa varten.
- Herra Mulperi? - Katsopas tätä.
Katsokaa maailman kahdeksannetta ihmettä!
Joni valmisti tämän. Eikö olekin henkeä salpaavaa?
Enemmän kuin salpaavaa.
Palataanpa asiaan. Missä temppeli on?
Mikä tuo on?
Katsokaa maailman kahdeksannetta ihmettä!
Mutta, Ted, eihän tuo voi olla se patsas.
En ymmärrä. Näimme kuvan. Patsas oli valtava.
Olen pahoillani, mutta niin se vain on. Olen yrittänyt kertoa, että nämä ovat samoja.
- Mitä me nyt teemme? - Täällä hän on. Tätä tietä.
Päivänsankari. Sankarimme. Ei tönintää. Jokainen saa vuoron.
Ted, he eivät malta odottaa, että kerrot heille -
massiivisen jättimäisestä, valtavasta, suunnattomasta patsaastamme.
Älä ujostele. Tänne näin. Nyt ei ole ujostelun aika. Puhu suoraan mikrofoniin.
Kuvaatko? Tarkistitko, että se toimii?
- Kovempaa - Onko kellään kysyttävää? - Minulla on. Voitko kertoa, kuinka vanha se on?
Kuulosti, kuin olisit sanonut "vanha", mutta taisit kuitenkin tarkoittaa "suurta".
- Kuinka suuri se on? - En ole aivan varma vielä.
Oliko helppoa löytää tarpeeksi suuri laiva patsaan kuljetukseen?
Laivan suhteen ei ollut ongelmia. Se hoitui erittäin hyvin.
Anteeksi. Mikä oli ensimmäinen reaktiosi, kun näit patsaan?
Se oli tunteita herättävää. Kyynelehdin saman tien.
Kaverit, keskitytäänpä. Olemme täällä patsaan takia.
- Joten, Ted, missä patsas on nyt? - Aivan, missä patsas on?
Se on lähellä. Todella lähellä.
- Mitä muuta haluatte kysyä? Antakaa palaa vain. - Onko totta, että patsaalla on taikavoimia?
- Oliko sitä vaikea löytää? - Onko se tehty täydestä kullasta?
- Kuinka suuri patsas on? - Aiotko kirjoittaa kirjan?
- Entä elokuvasopimus? - Se ei ole hyvä idea.
- Ei Apatosaurusta tai paremmin tunnettu Brontosauruksena. - Olen pahoillani.
Tämä on todella tavallista, kun palaa takaisin viidakosta.
- Huono idea! Apina, ei! - Voimmeko palata kysymyksiin?
- Aloittaen siitä, milloin todella näemme patsaan? - Ei, ei! Apina! - Et voi lähteä. Ted!
- Älä lähde! Ted, ennen kuin lähdet... - Ei!
Ted, missä patsas on?
Varovasti, se on jalan rautakannatin.
Voi ei!
Tuollaista en uskonut tapahtuvan.
Ted, olemme tuhoon tuomittuja.
- Mitä apina tekee täällä? - Ota nopeasti kuvia meille.
Totta puhuen, ei sinua voi yrittämisestä syyttää.
Toithan kotiin apinan, josta ei kukaan välitä.
- Hyvästi. - Odota! Heität minut pihalle?
- Taksit ovat aivan takanasi. - Loistavaa.
Ei, ei. Älä luule. Tämä ei tule toimimaan.
Tässä se on, Eläinrankkuri. Tämän on parempi toimia.
Eläinrankkurilla. Kuinka voin palvella teitä?
Kyllä, voisitko lähettää jonkun saman tien Mulperin museolle?
- Täällä on todella vaarallinen apina. - Kuvaile vaarallinen, sir.
Sen suu vaahtoaa. Hampaat ovat veitsen terävät ja hänellä on hullun kiilto silmissä.
Hän on tappaja. Kuuntele tätä.
Laske lapsi alas! Voi tätä kauhua! En kestä katsoa!
Sir, suljimme juuri, mutta voin jättää viestin.
Mitä minun pitäisi tehdä tämän apinan kanssa?
En tiedä. Kiitos, että soitit Eläinrankkurin kuumaanlinjaan.
Sinä, alas.
Hyvä on, kuuntele. Katson sinua vain...
Huomiseen, kun Eläin... Älä tee noin. Ehkä olet oikeassa.
On myöhä. On ollut pitkä päivä.
Minulla ei ole enää ideoita. Entäs sinulla?
Tämä on mahtavaa. Mahtava idea.
Tässä on niin mukavaa. Missä makaammekaan?
Onko tämä untuvaa? Se on niin pehmeä.
Ei, tämä on betoninen puiston penkki.
Se se on.
Mainitsinko, että tämä on kylmä betoninen penkki? Todella kylmä.
Heiluta mitä tahansa. Siellä ei ole banaaneja.
Mutta jos löydät 12 metrisen patsaan, niin kerro.
Maailman kahdeksas ihme. Varmasti. Mikä painajainen.
Älä näytä niin tyytyväiseltä. Nukumme täällä sinun takiasi.
Voisin olla mukavassa ja lämpimässä sängyssäni nyt...
Suihku, hammasharja... Sen sijaan nukun ulkona kylmässä apinan kanssa...
Tähtien alla.
Ne pimeässä kiiltävät tähtitarrat eivät ole mitään verrattuna tähän.
Tuo? Tuo on tulikärpänen.
Hyvä koppi. Hienoa. Kyllä, ne ovat vielä siellä. Kirkkaita?
Ne tuottavat valoa kemiallisessa reaktiossa. Muistuttaakseen, että ne maistuvat kitkeriltä.
Se on puolustusmekanismi.
Minähän sanoin.
Ei kiitos. Olen täynnä.
En aio syödä tuota ötökkää millään keinolla.
Joten, älä edes yritä...
Maistuipa pahalle, ehdottomasti kitkerälle.
Hyvä on. Kuuntele tämä. Minulla on hyvä vitsi.
Mitä eroa on Neandertalilaisella ja Cro-Magnon miehellä?
Kielitieteellinen asiantuntemus ja eriväriset luolamaalaukset.
Tajusitko?
Haloo? Menetät koko vitsin idean.
Kahden ero on se, että... On aina voittaja.
Tarvitsen kukoistavan museon, saman sukuista aineistoa. Ihmiset ovat riippuvaisia vitseistäni.
Nuo ovat dinosauruksen luita. Et voi pysäköidä tähän.
Tässä ei ole parkkipaikkaa. Tämä on toimistoni!
Vain painajainen. Voi veljet.
Apina? Missä olet?
- Apinan lento! - Voi ei.
Odota. Se on eläintarha. Se on täynnä apinoita. Kukaan ei voi sanoa sen olevan minun.
- Apina jahtaa minua! - Se on minun.
Onpa kylmää. Paljon kylmempää kuin voisi kuvitella.
Suosittelen, ettette koskaan tee noin. Koskaan.
Älä koskaan ui pingviinien kanssa. Ui delfiinien kanssa.
Jäätävää! Se menee kohta ohi.
- Selvä, sinun vuorosi. - Siellähän sinä olet.
- Hei, Ted. - Neiti Maikki.
- Mitä sinulle on tapahtunut? - Eikö täällä satanut?
- Ei satanut. - Sepä ihme. Outoja pilvenhattaroita tuolla kadulla.
- Hei, minne olet menossa? - Apina tuntee hänet?
- Sano, että maksoit noista. - Se luulee häntä banaaniksi.
Kuinka kauan sinulla on ollut apina?
- Ei ole. Tarkoitan, että on. - Se on niin söpö.
Minulla ei ole. Pitkä tarina.
- Herra Ted, mikä apinasi nimi on? - Sillä ei ole nimeä.
- Sillä on oltava nimi. - Annetaan sille nimi.
Elvis. Entäs Jojo? Fredi. Hercules. Banaani. Mumble.
Tiedättekö mitä? Sen nimi on Vilperi.
- Sehän on tyhmä nimi. - Kutsukaan sitten Viliksi. Käykö se?
- Pidän Vilistä. - Se on niin söpö.
Tässä, Vili. Ota palloni. Leikitään.
- Tässä, Vili. Ota punainen pallo. - Pidätkö myös sinisestä?
Mitä hyötyä siitä on?
Ted, oletko kunnossa?
- Se on pitkä tarina, mutta näyttää, että museo suljettaisiin. - Niinkö?
- Tiedän, miten paljon rakastat museota. - Rakastan kyllä museota, Ted.
Mutta se ei ole syy miksi käyn siellä viikoittain.
Tiedän, kaikki rakastavat kahvilan ruokia. Luoja, ne ovat hyviä.
En ole koskaan syönyt kahvilan ruokia.
- Oikeastiko? - Oikeasti.
- Et ole koskaan syönyt tonnikala- hakkelusta torstaisin? - En koskaan.
- Se vasta onkin hyvää. - Yritän muistaa tuon.
- Siellä on maanantaisin lihatonta lihamureketta, mikä on erittäin hyvää. - Erittäin hyvää.
- Anteeksi, herra. Sinun täytyy auttaa Viliä. - Ketä Viliä? - Vili tarvitsee sinua.
- Pyydä jättämään viesti. Minulla on kiireitä. - Mutta hänellä on hätä!
Vessat ovat pingviinien tarhauksen takana.
- Herra, apinasi leijuu pois. Katso vaikka. - Se tekee mitä? - Tuolla, katso itse.
- En pelleillyt. - Hei, pikkuinen. Älä pelkää.
Pidä vain kätesi yhdessä, äläkä katso alas.
- Sinun täytyy pelastaa Vili. - Kenen, minunko? - Niin, sinun!
- Kiirehdi. Apinasi tipahtaa pian! - Kiirehdi, Ted. Se leijuu kauemmas.
- Otan haltuuni nämä ilmapallot. - Mitä kuvittelet tekeväsi?
- Tarvitsen tätä. Kiitos, kaveri. - Tarvitset paljon ilmapalloja.
Näin sitä mennään!
Onneksi tuo on ohitse.
Maksan sinulle takaisin tämän. Kiitos. Ethän pahastu tästä?
Virallisia eläintarhan bisneksiä! Voi pojat!
Odota minua, apina. Anteeksi. Yritän opetella lentämään.
Lisää korkeutta.
Anteeksi, tarvitsen tämän leijan.
Miten näitä ohjataan? Yritä jaksaa, pikku kaveri. Olen tulossa.
- Katsokaa tuota! - Hän on jonkinlainen supersankari.
Pallo lentää korkealla kauas vasemmalle puolelle. Voitamme tämän! Hävisimme, kirouksemme jatkuu.
Apina! Varo!
Apina, älä!
Varo vähän!
Vili!
Sain sinut.
Olet turvassa nyt, Vili. Sain sinut. Kaikki on hyvin.
Kaikki on kunnossa, Vili. Vili. Pidän nimestäsi, se sopii sinulle.
Näin sen pitäisikin olla
Ei tämä sittenkään ole paha juttu.
En usko, että teen näin. Tämä on uskomatonta.
Haluan olla siellä, missä vesi alapuolellamme antaa lahjan taivaalle.
Ja pilvet antavat sen takaisin joka kerta, kun ne itkevät.
Tekee nurmesta vehreää varpaitteni alla -
ja jos aurinko tulee esiin. Aion piirtää kuvan kaikista -
väreistä mistä olen uneksinut. Tunnit eivät tunnu riittävän kaiken kertomiseen -
ehkä se on yhtä outoa, miltä näyttääkin.
Ja ongelma jonka löysin se löytää minut.
Hei, siellä alhaalla!
Ja tunne jonka saan kun etsin ja näen, -
Että maailma on palapeli. Löydä kaikki palaset -
ja kerään ne yhteen. Sitten kokoan sen.
Seuraan sitä ainiaan vaikka se on yhtä outoa, miltä näyttääkin.
Katso, Vili. Museo on tuolla.
Voitko uskoa, että nuo kaikki ovat odottamassa tuolla nähdäkseen tämän?
Se on täällä! Teidän jättiläispatsaanne.
Jos se vain olisi isompi. Mikäs siinä on, Ted, teet siitä vain isomman. Ei se vaikeaa ole.
Odotapas, en voi tehdä sitä isommaksi, mutta tiedän kuka siihen pystyy.
Vili. Ojenna minulle tuo vaalean- punainen ilmapallo ja pidä kiinni!
Tuo on tarpeeksi lähellä.
Katsotaanpas. Ei liian pyöreä.
Mutta tämä ei ole tarpeeksi pyöreä.
Hienoa, täydellinen!
Mitä? Ennustin tätä. Ilmapallo- matkailu tulee takaisin muotiin.
- Joni, minulla on ongelma. - Odotapas, oletko palauttamassa tuota vai?
Koska minulla on erittäin tiukat palautusperiaatteet, -
mihin tahansa luomaani eläinrobottiin, ellei sinulla siis ole kuittia mukana.
Mitä? Joni, rauhoitu nyt. Tämä on Vili. Se on oikea apina.
- Oletko varma? - Olen. Löysin sen viidakosta. Tai oikeastaan se löysi minut.
No sitten. Vili tässä on Sparky. Sparky tässä on Vili.
- Joni, tarvitsen oikeasti apuasi. - Tarvitset vai?
- Tässä on ongelmani. - Ymmärrän. Sinultahan puuttuu ketju siitä.
- Minulla pitäisi olla ylimääräinen täällä... - Ei, kun tämä on se patsas.
Ted, en ehkä ole oikea ihminen tuomitsemaan, mutta etkö nyt hieman liioittele sen kokoa?
- Kiitos, Jäinen. - Mikä tuo on?
- Ei mikään. - Pitäisikö tässä huolestua? - Ei.
Ei, jos olet tuon seinän takana. Palaa!
Vili, varo!
- Onko tuo popkornia? - Kutsun sitä jyminäjyväksi.
Se sopii isojen pyjamailtojen viettoon, kun lapsia on paljon.
Ei ihan kohdallaan.
Soaky, kun olet valmis, voisitko...
Kiitos. No niin, katsotaan mitä voimme tehdä sille avaimenperälle.
- Patsaalle. - Niin juuri.
On mukavampi jakaa hauskuus muiden kanssa.
Jaa hauskuus muiden kanssa -
se on aina mukavampaa kimpassa.
Jos sinulla on kavereita tässä on jotain, mitä voit oppia.
Voitte silti jakaa hauskuuttamisen, vaihtelemalla vuorojanne.
Tässä olisi ideaa. Voin tehdä siitä lumimaiseman, sademaiseman tai...
- Onko tuo oikea pyörremyrsky? - Hauskaa, eikö?
- Joni, keskity nyt. - Keskityin jo. Haluat vielä isomman.
Miten olisi jotain tuon kokoista? Toimisiko tuo?
Miten niin Vili keksi sen?
- Vili, onko se totta? - Älä suutu hänelle.
Suutu? En. Luulen, että hän keksi ratkaisun ongelmaasi.
- Hyvin tehty, Vili. Joni, lainaan kuorma-autoasi. - Kuorma-autoani?
- Kiitos, Joni. - Ole varovainen!
Mitä?
Jätit vinkulelusi auton takapenkille?
Jonot yltävät jo korttelin ympäri.
En ymmärrä tätä, Juniori. Luulin sanovani sinulle, että peruisit näyttelyn.
Minäkö? Älä viitsi, isä. Jos niin olisi, olisin kyllä tehnyt sen.
Tiedätkö, isä, pelkään pahoin, että tämä juttu haiskahtaa Tediltä.
Haistelepa kanssani.
- Herra Mulperi? Ted tässä - Miten hän kehtaa. Sulje puhelu, isä.
- Ted, en voi puhua nyt. Nyt ei todellakaan ole hyvä hetki. - Keksin ratkaisun.
- Ratkaisun? - Anteeksi, mutta sanoiko hän "ratkaisun"?
- Näyttely voidaan avata kuten suunniteltiinkin. - Mutta miten se on mahdollista?
Selitän, kun tulen sinne. Teidän tarvitsee vain tietää, että homma on hallussa.
- Sanoiko hän "kannussa"? - Ei, kun sanoin, että homma on hallussa. - Hallussa?
- Entä patsas? Kysy häneltä siitä. - Ei, patsaan osalta homma on hallussa. - Ted, aloita alusta.
- Ei sillä ole väliä. Olen siellä 15 minuutissa. - Hyvä on. Kiirehdi.
Tämä on viidakkoni.
Katsopas tätä isoa ja loistavaa maailmaa, missä me asumme -
näillä kaduilla voi pitää paljon hauskaa.
Me kaksi voimme ottaa kyytiä, kuten haluamme. Tämä on viidakkomme.
Voisitteko väistää hieman? Täällä olisi töitäkin tehtävänä.
Raitiovaunuja ja linja-autoja myös. Isommat lapset matkalla kouluihin.
Ja minua palvelevat jäätelömiehet.
Näen useita liikennerikkomuksia täällä! Useita liikennerikkomuksia!
Kaupunki on ahdas ja pölyinen, mutta silti niin hauska.
Totta kai. 12 metrinen apina aiheuttamassa yleistä panikointia. Tuttu juttu.
Liikenne on sekopäistä. Siirryn pois Broadwaylta ja kokeilen Kuutos-kadun kautta.
Se on funkya, se on rytmi, jonka opin kaupungissa.
Tiehen maalatuilla viivoilla on tarkoituksensa!
Niinkö? Se on fyysisesti minun mahdotonta tehdä. Niele siitä!
Vili, kirjoita tuo rekisterinumero ylös.
Vili, mitä oikein ajattelit? Kiristä turvavyötäsi.
Jokainen tämän kaupungin hullu on liikkeellä tänään.
Junior on oikeassa. Tässä kaupungissa on pysäköintiongelma.
Herra Mulperi!
Voi ei.
Tuossa se on. Hommaa tuo pikku viidakko-otus pois täältä ennen kuin se tuhoaa jotain muuta.
Odotas hetkinen, poika. Ted, mikä tämä vehje on?
Astukaa taaksepäin, kaikki, ja valmistautukaa hämmästymään.
- Tämän on parempi olla jotain hyvää. - Tässä Vili. Näytetään heille. Pieni patsas.
Iso patsas. Eikö tuo vehje olekin mahtava?
- Mikä se on? - Ymmärrän. - Isä, minua pelottaa. - Mielenkiintoista.
- En pidä siitä. - Me silminnähden suurennamme patsasta.
Kyllä, luulen tämän toimivan. Kyllä, tämä toimii varmasti.
Kiitokset kuuluvat oikeastaan Vilille.
- Hän antoi minulle idean, kun leijuimme kaupungin yllä. - Leijuitte?
Tiedätkö mitä? Kerron sinulle siitä joku toinen kerta.
Anteeksi. Järjen ääni. Haluaisin esitellä itseni. Päivää.
Olemmeko me niin epätoivoisia, että valehtelemme yleisöllemme?
Pötypuhetta. Me lupasimme ihmisille jotain todella innostavaa...
Ja he saavat sen, kiitos Tedin ja Vilin. Tiesin, ettet tuottaisi pettymystä.
Minun täytyy myöntää, että pääsin melko lähelle.
Ei. Ted, olen hyvin ylpeä sinusta.
Olet minulle kuin poika, jota minulla ei ole koskaan ollut.
- Isä, minä olen poikasi, muistatko? - Kyllä, mutta minulla on sinut.
- Ted, tämä on uskomatonta. - Totta kai. Mitä minä ajattelin?
Näetkö sinä, mitä minä näen? Eikö ole hienoa? Voitko uskoa tätä?
Hei, apina. Haluaako apina hörpyn?
Anna mennä. Ota vain. Namia. Kermaista.
Hyvää. Juo se. Luulenpa, että maailma ei sittenkään tarvinnut lisää parkkipaikkoja.
Sinä teit sen. Jälleen yksi hieno Tedin hetki.
- Kiitos. - Emme voi kiittää muita kuin sinua.
- Vili, mitä sinä teit? - Minä varoitin sinua tuosta apinasta.
Ei apinalle anneta kahvia.
Nyt hän on mennyt ja tuhonnut viimeisen tilaisuutemme pelastaa isäni museo.
Se on isäni ainoa museo.
Mitä olet tehnyt, Ted? Mitä oletkaan tehnyt?
Hän on oikeassa, Ted. Olemme vain huijanneet itseämme.
- Se on ohi. - Samaa mieltä. - Luulen, että voimme... - Sanoin, että se on ohi.
Kaikki on hyvin, Isä. Kaikki hyvin. Olen tässä. Sinun poikasi.
Sinun oikea poikasi. Juniori, ei Ted. Kyllä kaikki järjestyy.
Ei, Vili. Pysy täällä, sopiiko?
Minun täytyy tehdä tämä.
Anteeksi.
Minä...
- Olen pahoillani, kaikki. Museo on suljettu. - Mitä?
- Kuinka kauan? - Ikuisesti.
Mutta minä haluan nähdä jättimäisen patsaan.
Sellaista ei koskaan ollutkaan. Kaikki oli vain suurta erehdystä.
Olemme odottaneet tunteja.
Olen hyvin pahoillani.
Minun täytyy mennä.
Tulen takaisin. Lupaan sen.
On myöhäistä yrittää piristää minua.
Sinä luulet, että elämä on vain jatkuvaa hauskanpitoa ja pelejä, etkö luulekin?
Se ei ole, Vili. Ainakaan minulle.
Ole kiltti ja jätä minut rauhaan.
Sinun on parempi ilman minua. Tämä ei toimi, sinä ja minä. Sinä kuulut viidakkoon.
Minä kuulun jonnekin ilman apinaa.
Minä en halua... En voi pitää sinua elämässäni.
Ole kiltti ja mene. Ymmärrätkö?
Ei. Kuule, apina, älä seuraa minua.
Mene pois.
Sain sen! Varovasti. Laita häkki valmiiksi.
- Varovasti. Se on vaarallinen. - Ei noin kovin ottein.
Menkää kauemmas, herra. Tiedän, että hän näyttää suloiselta...
Mutta tällä pitäisi olla veitsen terävät hampaat.
- Aivan. Tämä täsmää kuvaukseen. - Se karkaa. Kaikki hyvin, sain sen jo.
- Voisitteko vain ottaa sen? - Varovasti. Varokaa sen hampaita.
- Älkää satuttako sitä. - Rauhoitu, pikku kaveri. Palaat takaisin Afrikkaan.
Näin on parasta, Ted. Näin on parasta.
Ja minä odotan täällä hetken.
Juuri tarpeeksi kauan ollakseni...
Selvä, valmista. Vie se pois.
En tehnyt väärää valintaa -
ja odotan tarpeeksi kauan.
Ehkä tunnin tai kaksi, -
ennen kuin päätän.
Se en ollut minä, se olit sinä.
Kukkuluuruu.
- Vili. Se rakasti piilosilla oloa. - Näkiköhän hän meidät?
Kaikki edessäpäin. Jätimme jälkeemme -
kaiken mitä tarvitsimme oikeaan aikaan.
Ja nyt tunnen, että voin hyvin.
Tuntuun vihdoinkin, että elämäni on vihdoinkin minun.
Tuo on minun! Äiti!
Jos saisin minuutin, joka hukatusta tunnista -
olisin rikas hetkessä ja voisin hyvin.
Ilman sinua olin rikkonainen, -
mutta olin ennenkin alla päin. Ilman sinua rinnallain.
Se rakasti yksinkertaisia värejä.
Se on märkää maalia!
Se on märkää maalia. Älkää viitsikö.
Kyllä. Lopettamisen aika.
Vili?
Kuinka pääsit vapaaksi?
Vili? Siksi liikenne oli niin huono.
- Vili. - Tänne, anna se!
Ne olivat hyviä aikoja. Meillä oli hauskaa, eikö vain?
Ilman sinua olin pirstaleina.
Mutta olen mieluummin alla päin sinä rinnallain.
- Jaan vain esitteitä, en halauksia. - Ted, olen etsinyt sinua.
- Onko kaikki kunnossa? - Mietin juuri samaa.
- Tietenkin. Miten niin? - Halaat miestä, joka on pukeutunut apinan asuun.
Puristat aika tiukasti, täytyy myöntää.
Ja hyvää onnea sen kanssa, Phil. Oli hienoa nähdä taas.
Sinua myös. Muista, että alennus- myynnit loppuvat torstaina.
Sen jälkeen, kun he veivät sen pois, olen harhaillut kaduilla...
Ja näit minun halaavan miestä apinan asussa.
Tajuat varmasti, mistä on kyse.
En voi uskoa, että Vili on poissa, ja se on kokonaan syytäni.
- Niin on. - Mitä?
Ted, haluatko minun kertovan mitä haluat kuulla...
Vai haluatko kuulla, mitä pitäisi kuulla... Minkä kerron ja en vain mitä luulet haluavasi kuulla?
Sanopa uudestaan.
Vili on poissa, ja pelkäänpä, että se on sinun syytäsi.
Joten kysymys kuuluu, mitä aiot tehdä asialle?
Olet oikeassa. Se on syytäni.
Nyt, jos suot, minulla on treffit apinan kanssa.
Tiedäthän, että minulla ei ole treffejä apinan kanssa.
Se on vain tapani sanoa, että menen Vilin perään.
Selvä. Näkemiin.
Voi ei! Olen myöhässä. Vai olenko?
Onneksi elokuvat ovat opettaneet täsmälleen, mitä tehdä tällaisissa tilanteissa.
Lapset, älkää yrittäkö tätä kotona.
Nyt mennään.
Mitä minä oikein teen? Tämä ei ole elokuva. Tämä on totta!
Tämäpä outoa. Olette hieman ylipynttäytyneet rahtilaivaan, joka on menossa Afrikkaan, vai?
Anteeksi.
Tulen luoksesi!
Vili.
Vili!
Missä olet? Vili, oletko täällä?
Luulen, että olet täällä. Vili?
Vili!
Siinähän sinä olet! Väistähän, kamu!
Vili, anna hali, senkin karvapallo.
Olet kunnossa.
Olen pahoillani.
En tiedä, kuinka annoin heidän viedä sinut. Siis tiedän.
Tämä oli niin tärkeä, mutta jotenkin se ei enää ole.
Se, mikä merkitsee ovat me, kamu, meidän kaveruus.
Nyt voimme tehdä kaikki apina- asiat mitä olemme aina halunneet.
Hommaan huuliharpun ja soitan ja voit tanssia rahasta.
Tai voin tanssia apinoille. Kuka tietää?
Mietin sitä. Voimme tehdä vaihtoja.
Vili, viitsisitkö? Ilmaisen juuri tunteitani.
Se on hankalaa, ymmärrätkö? Missä olinkaan? Niin, kuka tanssii.
Ei, ei. Seikkailu! Toit seikkailun elämääni.
Ja nyt, tiedäthän, se on kaikki mikä merkitsee.
Odota. Mistä tuo tulee?
Se on vertauskuva.
Se on se kartta!
Se oli meillä koko ajan.
"Käännä silmäsi valoon. Mene pimeydestä valoon."
Minun piti kohottaa patsas aurinkoa kohti.
Pakkaa tavarasi, Vili. Lähdemme Afrikkaan seuraavalla laivalla.
Odotas hetki. Me olemme jo matkalla Afrikkaan.
Voi pojat, mitä ajansäästöä.
Hyvä on, Edu. Sain sen.
Siinä se on! Sinä teit sen, Vili! Lyö viitoset!
Tuo oli tarpeeksi lähellä.
- Hyvin tehty, herra Ted. - Tätä tietä, miehet! Seuratkaa minua.
- Mies keltaisissa. - Mennään.
Tässä minä olen. Parkkipoika palveluksessanne.
- Olemme odottaneet. - Anteeksi.
Lähin parkkipaikka on viiden korttelin päässä.
- Omistan sen parkkipaikan. Oikea rahasampo. - Tiedän.
Ihastelkaa maailman kahdeksannetta ihmettä!
Zagawan kadonnut temppeli!
Tuollaista en ole ennen nähnyt. Mutta nyt olen.
Kun seison Zagawan kadonneen patsaan edessä...
Minulla on vain yksi tärkeä asia kerrottavana. Jokainen voi opetella tietoa sekä kuvioita.
Oikea tapa oppia jotain on mennä ja kokea se...
Ja antaa uteliaisuutesi johdattaa sinua.
Eli kuka on valmis oppimaan?
Se on kaunis.
Hämmästyttävä. En ole ikinä nähnyt mitään vastaavaa.
Tulkaa. Tätä tietä. Älkää ujostelko.
Tämä on niin jännittävää.
Tiedätkö, Timmy, minulla on alkuperäinen Vili-maalaus kattohuoneistossani.
- Tuo näyttää ihan... Iivanalta! - Odota.
- Ted! Täällä. - Tässä, 17-B.
- Poika, olet kevyt ison miehen jalalla. - Täytyy myöntää, apinasi on todella lahjakas.
- Melkoinen taiteilija. - Joten otan sanani takaisin sinun talosta potkimisestani.
- Sehän hienoa, Iivana. - Ei muistella pahalla.
Vili, olet niin söpö.
- Luulen, että hän pitää minusta. - Tuolla. - Kiitos, herra Mulperi.
- Pysäköin kaikki autot, isä. - Hyvin tehty, poika.
Tosiaanko? Hyvää työtä.
Voi, isä. Halausaika.
- No niin, poikaseni. - Halaa poikaasi. - Kaikki on hyvin.
- Isä on tässä. - Halaa minua.
- Hyvin menee, kullannuppu. - Hienoa, Vili. Olet tosi nopea!
- Mikä tuo on? - En pidä kehuskelusta, mutta kutsun sitä Suurentajaksi.
- Se on tosi hieno. - Oletteko nähneet Sparkya?
- Löysin kylkiluun. - Minä löysin reisiluun.
- Minä löysin... Sparkyn. - Olen iloinen sanoessani, että Tedin ansiosta...
Vilin, älä unohda Viliä.
Ja Vili, tietenkin. Emme lähde minnekään.
Mulperin museo on täällä jäädäkseen.
Hyvä on, viimeinen kysymys.
Ted, missä sinä ja Vili meinaatte seikkailla seuraavaksi?
Napapiirillä? Etelä-Amerikassa? Egyptissä?
Tiedätkö, ei tarvitse mennä maailman ympäri löytääkseen hyvän seikkailun...
Minulla on paljon asioita tutkittavana täälläkin.
- Todellako? - Todella.
Herra, Vili on...
- Tiedän, se on söpö. Rakastettava. - Hyvin söpö ja rakastettava.
Hän on myös tuossa raketissa.
Kaikki hyvin. Siinä ei ole polttoainetta.
Joni, ethän laittanut polttoainetta tuohon rakettiin?
Ehkä.
Näen raketteja vain tyhjillä polttoainetankeilla...
Mitä minun pitäisi tehdä?
Vili, odota!
- Katsokaa tuota savua. - Ei muistella pahalla, vai?
Varovasti, Ted! Kiirehdi takaisin!
Hyvä on, mutta vain kerran maapallon ympäri ja sitten takaisin.
Onko selvä? Minulla on suunnitelmia illaksi.
Luoja.
Ei, Vili. En anna sinun ajaa. Istu vain mukavasti ja...
Ei, Vili. Älä paina sitä nappia. En tiedä, mitä siitä tapahtuu.
Vili, älä... Pidä kiinni! Voi pojat!
Tämä on adrenaliinikuohu.
En saa unta tänä yönä.